"Unfaithful" (Infidela) dramă-familie, SUA-Germania-Franța, 2002
Cam bate vântul.
- Bine că nu e prea tare. - Nu e, mamă.
Tată, uite ce am făcut.
Am exersat
- Spectaculos, puștiule. - Beton.
L-ai luat cu fața în spate.
Știam. Nu-ți place?
Nu pot crede că tu l-ai învățat asta.
Nu l-am învățat eu. A făcut-o singur.
- Charlie, te-ai spălat pe dinți? - Da.
- Charlie. - M-am spălat.
- Fii atentă, Con. - Hai. Fii serios.
Mă zăpăcești mamă.
Îți aduci aminte când am zis să nu cumperi Omnidell?
- Mai știi ce preț avea? - 150.
Pe aproape. 61.
- O fac eu, mamă. - Nu, eu o fac.
Știi ce se întâmplă acum?
- Spune "E ". - E.
- Ghici, Con. - Edward, nu știu, bine?
- Clătește-te. - 74.
Clătește-te și fă pipi.
74. Ar fi trebuit să cumpărăm. La dracu.
- Cumpără câteva. - Prea târziu. Prea târziu.
Ridică capacul.
Nu uita să-l pui la loc.
Când termini.
- Chiar îți trebuie toate astea? - Mamă, nimeni nu mai poartă căciuli de astea.
- Tu porți și nu ești fraier. - Cum arăt?
Foarte drăguț.
Te iubesc. În regulă, să mergem.
Hai!
N-ar trebui să pleci azi.
Trebuie să mă ocup de licitație. Și va fi o aniversare în curând.
Latrell Sprewell, mamă. Să nu uiți.
- E de la Yankees, nu? - Mă zăpăcești, mamă.
Tu l-ai zăpăcit.
Iisuse.
Taxi! La dracu!
Taxi!
Îmi pare rău.
Îmi pare așa de rău.
Îmi pare rău.
Îți iau eu lucrurile.
Taxi! Taxi!
Cărțile mele.
- Mă poți ajuta să iau un taxi? - Bine.
- Am eu grijă de cărțile tale. - Mersi.
- Proastă zi pentru taxiuri. - Ce vânt nenorocit.
Mda. Te doboară ca un glonț!
Dacă dai puțin din mâini, ai ajunge acasă.
O să țin minte pentru data viitoare.
- Asta nu e bine. - Știu.
Ascultă, eu locuiesc acolo sus. Unde e ghiveciul cu flori.
Îți aduc niște leucoplast.
Ține-te de ceva. Să nu zbori.
Sau poți veni până sus să te cureți, nu?
Haide.
Nu sunt criminalul cu toporul, îți promit.
Rahat.
Al dracu lift!
Încă un pic.
- Scuză mizeria. - Ești scriitor?
Vânzător de cărți.
Baia e chiar acolo. La stânga.
Du-te înainte. E uu dulăpior cu medicamente.
Poți să iei ceva din rețetele mele.
- Ți-am făcut un ceai. - Mersi.
- Faci box? - Făceam, când eram mai tânăr.
E un loc uimitor aici.
- Mda, dar nu-i al meu. - Nu?
Proprietarul e sculptor, prieten cu mine. E în Paris acum.
Mișto! Putem sta aici, eu și cărțile mele.
Pot să dau un telefon? Trebuie să sun acasă.
Sigur. E în spatele tău.
Mersi.
Gloria? Bună! Eu sunt.
Bine, bine. Ce face Charlie?
Bună iubitule. Cum a fost la școală?
Da? Care a fost partea bună?
Ia ghici! Poți crede asta? Că am pierdut trenul?
Gheață.
Cam într-o oră.
Ar trebui să te apuci de lecții.
Îți promit să-ți spun despre el când ne vedem. Te iubesc. Pa!
Era fiul meu, Charlie. Are 8 ani. Săptămâna viitoare face 9.
Eu sunt Paul Martel. Fac 28 în iulie.
Eu sunt Constance. Și trebuie să plec. E târziu.
Înainte să pleci, ia o carte.
Nu, n-aș putea.
Sigur că da. Un suvenir.
Ia-o pe acolo. Ca mai devreme.
Bine.
Mergi. Stop.
Acum, la dreapta.
Nu, dreapta.
Bun, al doilea raft de sus...
...a patra din stânga.
Ai găsit-o?
- Cred. - Deschide la pagina 23.
Să bei vin, asta e viața eternă.
Atât îți dă tinerețea.
E sezonul pentru vin, trandafiri și prieteni beți.
Fii fericit pentru momentul ăsta.
E momentul vieții tale.
Trebuie să plec. Mersi.
- Te descurci la ieșire? - Sper.
Ăla e dormitorul.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc Constance.
Mai treci pe aici, dacă mai vrei cărți sau îngrijire medicală.
Hei, Glo.
- N-ar fi trebuit să fie televizorul aprins, nu? - Acum îl sting.
Sigur că da.
- M-a doborât vântul, azi. - Da?
Ești în regulă? Vrei ceva?
- Te-ai bătut? - Nu, doar am căzut.
- Doare? - Puțin.
- Beton! - Unde te duci?
- Să-mi iau aparatul foto. - Încearcă asta.
- Pentru ce îți trebuie aparatul foto? - E pentru la școală. Facem chestii sângeroase.
Ok, acum pare că chiar doare.
- Gata? - Da.
O să fie mișto.
A doborât-o vântul azi. A sângerat și toate alea...
- Zburau pălăriile tuturor. - Ce mai fotograf de război. Ești bine?
Da. M-a doborât ca pe o babă.
- Umilitor. - Tată, uită-te la poza asta.
Cel puțin, avem dovezi. Dăm pe cineva în judecată?
Nu. Un tip simpatic m-a ajutat.
Așa a fost, tată. A fost o tornadă.
Tata, uite! Așa a fost.
E o tornadă.
Locuiește pe acolo. Mi-a dat niște leucoplast și mi-a găsit un taxi.
Arată bine?
Mi-e rău.
- Ți-ai făcut lecțiile? - Nu pot. Nu știu să le fac.
Hai, te ajut eu. După aia poți să mă ajuți și pe mine.
Știi cum îl cheamă pe tipul ăla?
Am putea să-i trimitem o sticlă de vin.
Unul ieftin.
Con, stai o secundă. Așteaptă un minut.
Stai pe loc puțin. Încerc să văd...
Nu înțeleg cum merge zoom-ul ăsta.
Așa. În regulă, stai o secundă.
Să fac apropierea.
Stai pe loc. Vreau să văd cum merge. Să văd dacă focalizează.
Mișto. Foarte mișto.
Frumos. Dacă ai ști.
Uită-te la tine. Ești frumoasă.
S-a întâmplat ceva?
Nu, nimic.
- E chiar bine. - Nu, nu e. Du-te de aici.
Credeam că ăla e zoom-ul. L-am găsit. L-am găsit.
Tată.
- Rahat. - Mamă.
Nu pot să dorm.
Mă întorc, mă întorc. Nu adormi.
Merge.
Mamă, ai înnebunit? Mi-ai uitat mâncarea.
Nu, e după ușă. Vino cu mine.
- Ce mesteci? - Nimic.
Scuipă. Ce e asta?
- Ce drăguț! - Mamă?
Nu vreau să fiu un iepuraș prostuț.
Iubitule, e doar o piesă. Mai sunt și alți iepurași. O să fie mișto.
E vrăjeală, mamă.
- Te iubesc. - Și eu. Ce e asta?
Mersi.
Pa.
Bună, sunt Paul Martel. Lăsați un mesaj după bip. Mersi.
Alo? Alo?
- Alo? - Alo?
Ești acasă.
Aici e Connie Sumner, cea din ziua cu vânt puternic.
Aha, aia.
Ce-ți mai face genunchiul? Ai mai pus gheață?
Da, i-am pus gheață și l-am ridicat. Cum ai zis, așa am făcut.
E mult mai bine. Te-am sunat ca să-ți mulțumesc.
Vroiam adresa ta... pentru că vroiam...
- Unde ești? - Ce?
Am zis: unde ești?
Sunt în Grand Central. Te aud greu.
- Vino să mă vezi. - Ce?
Da, ia o pauză. O să-ți fac o cafea.
Cafea?
- Bine. - Bine.
Ne vedem. Pa.
La naiba!
După cum văd, nu e prea grav.
- Primim Medicaid, Blue Cross... - N-am asigurare.
Nu. Îmi pare rău, dar nu luăm cazuri pentru binefacere.
Glumeam.
Uită-te la asta. Jack London.
Prima ediție a lui Colț Alb cu coperți de piele.
Și am luat-o cu 50$
- Merită? - De 4000 de ori mai mult.
- Alea sunt în franceză. - Le-am luat când eram la școală.
Dacă vreau să-mi dau jos ceva?
Pardesiul. Vrei să-ți dai pardesiul jos?
Da, pardesiul.
Mersi.
Dar nu pot sta prea mult. Am niște comisioane de făcut.
- Îți aduc cafeaua. - Bine.
- E în Braille. - Braille.
Nu, nu, Braille. Era francez.
Închide ochii.
- Ce? - Închide ochii.
Mama mi-a făcut un pui...
Puiul mă făcea să tușesc...
Aș fi vrut când l-a făcut...
Să-l jumulească de pene..
Nu se spune așa.
- Cred că mai bine plec. - Da?
Ar trebui să plec.
Ai grijă. Să nu cazi.
- Mersi pentru cafea. - Nici n-ai băut-o.
- Lindsay, bună. - Connie.
- Lasă-mă să-l deranjez. - Mersi.
Hei, ce surpriză. Ce bine arăți.
- Bună, Bill. - Bună, Connie.
- Te-am întrerupt? - Nu, plecam.
- Îți aduc bugetul mai târziu. - În regulă. Mersi.
- Vrei o cafea? - Nu, mersi!
E drăguț.
Nu știam că vii azi.
Îngheți! Ce-i ăsta?
Eram la colț și ți-am adus un cadou.
Cu ce ocazie?
Nu știu.
E medium, dar de la magazin au zis că e mărimea large.
- Uită-te aici. - Nu trebuie să-l încerci.
Eu sunt șeful. Pot să fac tot ce vreau.
Ce crezi?
Stai o secundă.
Da?
Bine, dar reține celelalte apeluri.
- Ești ocupat. O să plec. - Ia loc.
- Plec. - Nu, ia loc.
Alo, Henry? Deci, care e problema în suspensie?
Nu, n-am primit.
Bine, adu-o la mine.
Nu e bine deloc. Am 200 de camioane pe care nu le pot folosi.
Bine, aranjez o întrunire. Și îl vreau și pe Frank Birnbaum acolo.
Pentru că dacă spun cuiva să facă ceva, vreau să-l facă.
Sigur că așa vrei.
Și? Cu ce te mai ocupi?
- Licitații. - Da? Ai prins ceva?
Doar suspecții de serviciu.
Pe cine?
- Bob Gaylord. - Bob?
Fă un aranjament cu Bob și or să te trimită în Orientul Mijlociu.
Hai spune-mi.
Ce?
Tu ce crezi?
- Bună! - Bună!
M-am întors. Și am adus brioșe.
- Ce muzică e asta? - Îți place?
Da.
Vrei să dansezi?
- Acum? - Da!
Bine.
- Te avertizez, am tendința de a conduce. - Bineînțeles, doar ești americancă.
- Ai mai făcut-o și înainte. - Ce?
Câte femei ai avut?
Două.
- Pe bune? - Te-aș minți eu?
Nu știu. M-ai minți?
Ochii tăi sunt superbi. N-ar trebui să-i închizi nici noaptea.
Ar trebui să înveți să dormi cu ei deschiși.
- Muncesc la asta. - Chiar așa?
Stai un pic.
Cred că e o greșeală.
Nu e nici o greșeală. Vrei sau nu vrei să o faci.
Nu pot face asta.
Mi-am uitat pardesiul.
- Nu pot! - Ce?
Ce e cu tine?
Nu știu cum să fac asta. Nu e bine.
- Lovește-mă! - Ce?
Lovește-mă.
- Salut, Ed. - Salut, Bob.
- Nu te-am mai văzut de ceva timp. - Nu.
- Am lucrat până târziu săptămâna asta. - Zău? Ce-ți face băiatul?
- E ziua lui. - Câți ani are?
9.
Vreun jaf armat?
Nu, nu săptămâna asta.
Vorbind de vrăjitoare, ai grijă de Connie.
- Te-a pus să semnezi pentru ipotecă. - Ce?
- A încercat să te facă de bani? - Nu.
Credeam că ți-a spus despre licitația școlii, sau ce-o fi fost.
Nu.
Am fost plecat din oraș. Poate a vorbit cu Maggie.
Da, cred că am înțeles eu greșit.
Oricum, vă datorăm o cină.
Da.
A plecat.
Să-ți aduc ceva?
Nu, mersi.
- Ai avut o zi grea? - Nu, nu prea.
Dar tu? Cum a fost azi?
A fost bine.
Știi, ca de obicei.
Ești sigur că nu vrei nimic?
Da.
- Con? - Da?
Mă iubești?
Sigur că te iubesc.
Ce întrebare prostească.
Cred...
...mă simt ca un prost.
Termin într-un minut.
Bine.
Oh, îmi pare rău.
Ce faci aici?
Mănânc!
- N-ar trebui să fac asta... - N-ar trebui să mănânci?
Nu cu tine.
Cred că ar trebui să plecăm.
Ascultă!
Vezi toți tipii ăia de acolo care își plătesc cecurile?
- Da. - Ok, dacă tipul din dreapta plătește...
...plecăm chiar acum. Dacă plătește ăla din stânga...
...mai stăm.
Și te sărut.
Nu.
Dă-mi asta.
Am câștigat.
- Nu. - Așa e viața.
Nu! Nu!
- O cameră pentru doi? - Desigur.
Mișto muzică. Ce-o fi?
Este...
...africană, cred.
Îmi place.
Ține.
Hai în pat.
- Vino. - Stai cu mine.
- Mi-e frig. - Stai.
- Stai cu mine. - Mi-e frig.
Să mergem.
Ce zici, luăm prânzul împreună?
Ești liberă?
Am chestiile alea cu găsitul fondurilor. Lucruri de la licitație de luat.
Mai devreme, dacă vrei. Pe la 12?
12?
Da.
O să-ți fie foame la 12?
Am putea merge împreună.
O să te aștept.
- Nu am să fiu gata nici într-o oră. - Nu-i nimic. O să te aștept.
- Oh, la dracu. - Ce?
Mi-am amintit...
...la 12.30 am tratamentul facial la Georgianna, azi.
Oh, bine.
Trebuie să te întreții, dacă vrei să fii frumoasă, nu?
La Georgianna, nu?
Pierdere de bani.
Da, în Manhattan.
Un salon numit Georgianna.
Oh, da, exact. Da, Georgianna.. Ăla e.
Mersi.
Alo, am sunat ca să confirm o întâlnire azi la 12.30...
Sumner. Connie Sumner.
S-U-M-N-E-R.
Ar putea fi amânată?
Nu, mersi.
Connie? E Connie.
Connie?
Tracy?
- Bună. Vream să te sun. - Așa spun toți...
...când întreb de costumele de iepurași. O știi pe Sally de la Planned Parenthood.
- Bună! A trecut ceva timp. - Prea mult.
- Arăți super! - Deci, unde ai fost?
Am căutat niște transperante pentru bucătărie.
Mergem la o cafea. De ce nu vii cu noi?
- Oh, o să întârzii. - La transperante?
- Vino. - Bine.
Bună! Ce mai faci?
Vreau să dau un telefon.
- Desigur. - Lăsați-mă să iau asta.
- Ar fi putut să-mi folosească mobilul... - Ai dreptate.
Bună! Eu sunt.
N-ai să crezi asta. Sunt la colț într-o cafenea.
De ce m-ai prezentat ca Sally?
Sună de parcă aș mânui prezervative...
Sunt blocată aici.
Mă aștepți?
Așteaptă-mă.
Am sunat-o pe Gloria să-i amintesc să ia hainele de la spălătorie.
Charlie e adorabil.
Mersi.
Nu pot să mănânc.
O să iau o cafea. - Cred că și eu o să iau una.
Scuzați-mă iar. Mă duc la toaletă.
Doamne, ce bine arată.
- Crezi că s-a prelucrat? - De ce ar face-o? Încă arată beton.
Acum astea se fac mai repede, înainte să se înrăutățească lucrurile.
Am prieteni acolo afară.
Du-mă în cel mai bun loc.
Lasă-mă.
- Ea nu e așa. E drăguță. - Desigur.
Asta-i și mai rău. E drăguță și dulce.
Și fundul ei e în același loc unde a fost și în liceu.
Joci tenis?
Oh, nu i-aș spune chiar așa. A face tenis.
- Iată-te. Ești în regulă? - Sunt bine.
Credeam că hoțul de inimi te-a răpit.
Care hoț de inimi?
Nu l-ai văzut la tejghea? Arată bestial.
- Am pierdut totul. - Nasturele ăla nu e închis.
Oh. Mersi.
Uite-l!
E atrăgător.
Dacă se uită de două ori la mine mă dă pe spate.
- Ba nu. - Ba da. De ce nu?
Din mai multe motive: Adam și copiii.
Știi Trace, ei n-ar trebui să știe.
Ar fi ceva ce aș face pentru mine, ca să-mi lărgesc orizonturile.
E ca și cum ai face ore de olărit.
- O relație nu e așa. - Ar putea fi.
Ar putea începe așa... apoi s-ar întâmpla ceva...
...cineva găsește pe altcineva, se îndrăgostesc și se termină prost.
Mereu se termină prost.
Nu.
Când?
A fost mai demult.
E singurul lucru din viața mea pe care nu l-aș mai face.
Doar mi-ai tras-o acolo?
Da.
Am putea termina acum și n-ar fi nimeni rănit.
Da. Cred că dacă am termina acum eu aș fi rănit.
- Deci, indiferent cum, tot ar fi cineva rănit. - Poate că nu.
Poate o să ne săturăm unul de celălalt.
Doamne, sper să mă satur de tine.
Ești în mintea mea.
Ești singurul lucru cu care mă trezesc în fiecare dimineață în gând.
Ești în creierul meu înainte de a deschide ochii.
- Ce crezi despre asta? - Depinde.
Dacă va fi o zi în care nu te voi mai vedea. Voi fi nervoasă...
...gândindu-mă la o scuză ca să plec în oraș să te văd.
Și în zilele când vei ști că ne întâlnim?
În zilele alea...
...voi fi...
calmă și mă voi urî pentru asta.
Asta avem aici.
Va fi gata pentru tine după-amiază.
Ed, ce e? E important?
Am auzit că ai vorbit cu Dunbar & Brinks și cu alte companii.
Unde ai auzit asta?
Ei bine, uite.
Presupun că mă curtează, dacă asta vroiai să spui.
Se pare că o grămadă de lume te curtează. Sau cine pe cine.
La ce te referi? Păi am vorbit cu câțiva.
- Și ce-i cu asta? - E vorba de loialitate, Bill.
O să te las să pleci și o să-ți dau și recomandare, dacă îți trebuie.
Am familie, Ed.
Ai o familie aici.
Nu, stai un pic. Tu-mi vorbești de familie?
Habar n-ai cu ce se mănâncă asta.
Uită-te la nenorocita ta de familie, Ed.
Uită-te dracu la ea.
- Ed. - Frank.
Mulțumesc că ai venit așa repede.
E ceva personal, nu e despre afaceri.
Gândește-te. Poate nu vrei să te implici.
Dar am nevoie de cineva de încredere.
Vreau să urmărești pe cineva.
Vreau să o urmărești pe soția mea.
- Se arde, mamă. - Ce?
Se arde puiul.
Rahat.
Fierbe, mamă, fierbe.
Mersi.
Fii atentă.
Puiul e un pic cam uscat. Îmi pare rău.
E-n regulă.
Trebuie să plec la Chicago mâine.
- Stai mult? - Nu, probabil doar o noapte.
La ce oră ai avion?
La 8.
AM?
Fiul lui Dianne Dreyer se însoară. Cu fiica lui Amy Lynn.
- N-o să mă însor niciodată. - De ce?
Urăsc fetele.
O să te răzgândești. Se mai întâmplă.
Ba nu.
- Ce e? - L-am concediat pe Bill Stone azi.
- Asta te preocupa? - Nu mă preocupă nimic.
De ce l-ai dat afară?
- Nu e "accountable". - Ce înseamnă accountable?
- Ca unul care mănâncă oameni. - Nu.
Se numește canibal, dragule.
Oricum, nu m-ai am încredere în el.
Dacă o să fugi la Dolly, o să știi.
- Ce? - Nu te cred.
Ce-am făcut?
Rahat.
Hai odată.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Dragule, ești în regulă?
- Cred că ai fost îngrijorat. - Oprește-te mamă, se uită lumea.
Salut, aici e Paul Martel. Lăsați un mesaj după bip.
Mamă?
Ar fi trebuit să fii în pat.
- Mamă, plângi? - Oh, iubitule.
Mama e doar puțin tristă, doar atât. Vino, te duc să te culci.
Hopa în pat.
Nu fi tristă, mamă. Tata vine mâine.
Îl cheamă Paul Martel.
Locuiește pe 433 Mercer Street, apartamentul 3.
Se întâlnește cu el în timpul zilei.
De obicei se întâlnesc pe la prânz.
Stau împreună cam 2-3 ore.
Merg la film?
Au fost în ziua aia. Altfel, merg acasă la el.
Ridică.
Hei, doamnă.
Ai uitat cheile.
Așteaptă.
Cine e? Cine e?
Calmează-te. Ce faci?
Câte sunt? 5, 10?
Eu ce sunt, aia de luni? Am greșit cu ceva?
E doar o prietenă, bine? Doar o prietenă.
- Ești un nenorocit de mincinos. - Eu? Eu sunt mincinosul?
Nu pot să mai fac asta.
Bine. Du-te înapoi în cartierul tău... la tenisul tău...
Ce faci?
- Du-te naibii! - M-ai face fericit.
Du-te naibii!
Nu, nu pot.
S-a terminat, Paul.
Nu pot.
- Te urăsc, te urăsc. - Știu.
Oprește-te, nu pot.
- Vrei să mi-o tragi? - Tu vrei?
- Vreau. - Spune.
- Vreau să mi-o tragi. - Spune.
Vreau să mi-o tragi!
Mersi. Mersi mult.
Într-adevăr, mersi.
Da?
- Ești Paul Martel? - Da.
Câți ani ai?
Tu cine ești?
Edward Sumner.
Soțul lui Connie.
Aș putea...
Aș putea să intru?
Da, sigur.
- Ceva de băut? - Da, de ce nu?
Am scotch, vodkă, suc de portocale...
Vodkă.
E rece?
Da.
O țin la frigider.
Și eu la fel o țin, acasă.
Deci, spune-mi cum...
...ai întâlnit-o pe nevastă-mea?
Accidental.
Pe stradă, când a fost furtuna, se lovise la genunchi.
Deci tu ești.
Ți-a spus despre asta?
Da.
Cum se simte?
Bine, bine.
- Aici v-ați întâlnit? - Da.
- I-a plăcut? - Cred. Nu s-a plâns până acum.
Stai în casă mereu sau mai ieși în oraș?
Depinde. Câteodată ies.
Și îi place?
Îi place cartierul ăsta?
E mai interesant decât în suburbie... cred.
Știi că e măritată de 11 ani?
Avem un băiețel.
Mi-a spus.
Mai vrei?
Da, te rog.
Pentru el am părăsit orașul.
Connie a crezut că e mai bine pentru el.
Ea mi-a spus că a fost ideea ta.
Vorbeați despre mine?
Despre cărți.
Despre vânzări și cumpărări.
Nu știam că face așa.
- De unde o ai? - Am primit-o cadou.
De la ea.
- De ce a făcut asta? - Nu știu.
Poate că doar a vrut să-mi cumpere ceva.
Ea nu ți-a cumpărat asta. Eu i l-am dat.
- Nu pot să fac asta. - Ce?
Nu pot...nu pot...
Mi-e rău. Nu pot...
Vrei niște apă?
Mi-e rău. Nu pot.
Mă simt...
Nu mă simt bine.
Nu mă...
Nu mă simt...
Dumnezeule.
Să nu mori.
Salut! Sunt Paul Martel. Lăsați un mesaj după bip.
Bună! Eu sunt.
Ascultă.
Nu-mi place să spun asta... robotului...
...dar trebuie să termin cu asta.
Nu mai pot continua.
Nu mai pot trăi așa.
Sunt sătulă să mint și să-mi rănesc familia.
Îmi pare rău.
Și sper...
Nu știu ce mai sper.
Îmi pare rău.
Mesaj șters.
Te strânge?
Nu.
- Știi că ești solo? - Da.
Pot s-o aud?
- Ai nevoie de ajutor? - Nu, sunt în regulă.
Mersi.
Unde ai fost?
Ești ok?
Ești de groază, știai?
- N-a fost mișto? - Ba da.
A fost mișto. Mișto.
De-adevăratelea.
Trebuie să ajut la curățenie. Te sărut de noapte bună când ajung acasă, bine?
- Scuze, Ed. Se pare că te-am lovit. - E ok.
E în regulă, Jerry.
Mai bine vezi dacă se deschide.
Nu-i nimic. E în regulă.
- Te-a lovit tată? - Da, m-a lovit.
Și chemăm poliția?
- Hai să verificăm portbagajul. - Mâine.
- Durează o secundă. - Nu!
Oh, Dumnezeule.
Charlie, uită-te la taică-tu și spune-mi ce e cu el.
Ce?
Pantofii. Sunt de culori diferite.
Dragule, arăți oribil.
Ce s-a întâmplat azi noapte? N-ai dormit? M-am trezit și m-am uitat după tine.
Am ieșit...
...să iau aer.
Ești ok?
Mda...
Îți place aici?
Ce? Sigur că-mi place.
Nu-i musai să stăm aici. Ne putem muta înapoi în oraș.
Iubitule, ce e cu tine?
Ești ok?
Mda. Sunt bine.
- Ești în regulă? - Sunt bine.
Toți sunt bine. Și nu ne mutăm nicăieri.
E poliția aici, mamă.
- Ce vor? - Cred că nu e nimic.
NYPD, mamă.
Dnă Sumner? Sunt detectiv Dean, el e detectiv Mirojnick, NYPD.
S-a întâmplat ceva? E ceva în neregulă?
Îl știți pe Paul Martel?
- Da, nu prea bine. - Știți unde e?
Nu.
Acasă la el, cred.
Știți unde locuiește?
În SoHo, nu?
Numele și numărul dvs au fost găsite pe biroul lui.
- A făcut ceva? - Nu știm.
E dat dispărut de către familia lui.
Soția lui nu știe unde e.
Nu știam că e însurat.
Sunt despărțiți.
Când l-ați văzut ultima oară?
Nu știu, greu de spus.
E vânzător de cărți.
Abia dacă îl cunosc. Am fost azi să cumpăr o carte.
- Și ați cumpărat? - Nu, nu încă.
S-a întâmplat ceva? Credeți că e în regulă?
Greu de spus acum.
Încă mai lucrăm.
- Oricum, mulțumim pentru timpul dvs. - Mulțumesc.
Îmi plac chestiile astea din sticlă. Băiatul meu are așa ceva.
- Dacă aflați ceva, sunați-ne. - Sigur.
Tată! Poliția a fost la noi azi.
Poliția? Ce vroiau?
A dispărut cineva.
Și ei trebuie să verifice pe toți, știi tu?
Cine a fost?
Dragule, stai drept.
- Cine a fost? - Nu cred că îl știi.
Vinde cărți.
Am uitat unde l-am cunoscut.
Era un tip rău, mamă?
Și de ce au vorbit cu tine?
Cred că avea numărul meu.
De unde să aibă numărul tău?
Cred că am cumpărat cărți de la el.
- Fii atent. Ușurel! - Hei, Charlie!
Oh, iubito! Oh, aș fi vrut să fii mai aproape.
Doamne, binecuvântează această mâncare și pe noi.
Și ajută-ne să fim buni cu alții. Amin.
Foarte drăguț, Edward.
Bine.
Am o poveste despre Edward. Caz închis.
Bună, dnă Sumner.
Scuzați-mă că vă deranjez în week-end. Sunt detectivul Dean.
- Și detectivul Mirojnick, NYPD. - Bine.
Am vrea să vorbim puțin.
Sigur.
- Charlie, ieșim pe verandă. - Pot să vin și eu?
Nu, puiule, stai acolo. Joacă-te cu Poppy și o să vin și eu.
Nu știu dacă soția v-a spus, am fost și săptămâna trecută.
Despre Paul Martel.
Ah, da...omul care a dispărut.
Ei bine, nu mai e dispărut. Cadavrul lui a fost descoperit.
Doamne, teribil.
Oh, Dumnezeule!
Vă aduceți aminte unde l-ați întâlnit pe dl Martel?
- V-am spus. - Nu doamnă, nu.
Îmi pare rău.
Nu-mi aduc aminte.
Cred că la o strângere de fonduri.
Adică?
Juilliard.
Juilliard?
Școala de muzică.
- Știu unde e. - Sigur că știți, scuze.
Ați fost și dvs, domnule?
Da, da, cred că am fost.
Atunci, poate l-ați întâlnit pe dl Martel.
Nu, din câte îmi reamintesc.
Poate nu l-ați recunoscut.
Nu, nu l-am mai întâlnit.
- Acesta e? - Da. Da.
Ați fost la el în apartament?
Nu.
Nu, abia îl cunoșteam.
- Nu știu de unde avea numărul meu. - Poate îi plăcea de dvs.
Uitați ce e! Ajunge!
Deci, n-ați fost niciodată acolo? Ce ziceți de cartier?
- Stăteați pe acolo? - Nu.
Nu, nu prea des...
...sau nu, deloc?
Niciodată. Nici nu mai știu de când n-am mai fost în SoHo.
Cam de patru săptămâni.
Ați primit o amendă de parcare în fața apartamentului lui Martel acum 4 săptămâni.
Oh, așa e. Am fost la o cafea cu niște prietene într-un băruleț de acolo.
Am uitat.
- Am fost cu Tracy și Sally. - Da, da.
Uitați...
...soția mea v-a spus tot ce știa. Și eu la fel.
Dacă nu vă supărați, vrem să mergem la fiul nostru, acum.
În regulă.
- Să vă dau cartea mea de vizită. - O avem.
Așa e.
- Week-end plăcut. - La fel.
Sumner, vă rog.
Oh, Dumnezeule.
Connie?
Bună, Tracy.
Tocmai îmi luam pijamaua de mătase pentru la noapte.
Mă gândeam să port negru.
I-am dat-o lui Goodwill. Am lăsat pe altcineva să arate bine la noapte.
Ce să mai aducem, în afară de personalitățile noastre scânteietoare?
- Ce mai facem? - Bine.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu.
Vinul alb nu e rece, așa că o să-l pun în frigider.
Reamintește-mi că e aici, bine?
Mulți beau roșu, oricum.
Îmi plac lucrurile astea. E vreun loc unde n-ați fost?
Rosenthalii au luat 795 pentru locul lor.
- În 2 zile au avut 6 oferte. - Acum fac licitații închise.
Crezi că locul ăsta merită, Ed?
Nu știu. Dacă îți vinzi casa unde o să te duci?
- La prețul ăsta în Tahiti. - Bangkok.
Connie, de unde-i asta?
Fiji.
Îți amintești, Jeff, te-am rugat să mă duci și pe mine în Fiji.
Și tu m-ai dus în Hawaii. Am mers la pescuit...
Ce s-a întâmplat, Edward?
Ce ai făcut?
L-ai rănit?
Edward?
L-ai rănit?
Nu-i așa?
Dumnezeule, Edward.
Vorbește-mi.
Spune-mi ce-ai făcut.
Nu, tu să-mi spui ce-ai făcut.
Cum i-ai tras-o, iar și iar, mereu. M-ai mințit!
- Mereu și mereu... - Edward, te rog...
Nu-mi vorbi acum.
Am dat totul...
...pentru familia asta.
Totul.
Și ce ai făcut?
Ai aruncat 11 ani ca pe nimic.
Pentru ce?
Pentru puștiul ăla.
Credeai că nu știu?
Că n-o să simt? Am știut din prima zi.
Pentru că te cunosc, Connie. Te cunosc și te urăsc.
N-am vrut să-l omor. Pe tine voiam să te omor!
Oh, Dumnezeule.
Edward. Oh, Dumnezeule.
Oh, Dumnezeule!
Mamă, uite ce am făcut.
Dragule, e în regulă.
Îmi pare rău, mamă.
A fost un accident. Toți mai au accidente.
De ce nu ești în pat, mamă?
Nu știu.
Charlie, uită-te la mine.
Vreau să știi...
...că te iubesc mai mult ca orice pe lume.
Și mai vreau să știi că eu și tatăl tău te iubim...
...și te vom iubi mereu.
Indiferent de ce s-ar întâmpla.
- Bine? - Bine.
Vino, dragule.
Hai să-ți schimbăm patul, ok?
Bine.
Poți să vii să te cureți, nu?
Haide. Nu-s criminalul cu toporul.
Taxi.
Mersi.
Ce ne facem?
Sunt așa de speriată.
O să mă predau.
Nu.
Nu, putem să trecem peste asta.
Cu timpul o să treacă.
Nimeni nu va ști.
Noi știm!
3200, 3500, 3800, 4000...
...42, 45, 4800!
Putem să dispărem.
Putem să luăm ceva bani.
Vindem tot și părăsim țara.
Senorita?
Mexic.
De ce nu?
Ne putem lua o căsuță pe plajă.
Ne luăm un alt nume.
Lumea o face mereu.
Și ce îi spunem lui Charlie?
Că e o aventură.
Putem pescui toată ziua.
O să învățăm să cântăm la chitară.
O să-ți fac serenade ca să poți dormi noaptea.
O să trăim restul vieții noastre pe plajă.
Și când vom muri, o să ne împingă cineva în mare.
Ce zici?
Sună perfect!
POLIȚIA